Tohle je ganganagarské letiště, opuštěné, smutné jako já.
Ale každý tu najde lásku. Nejspíš proto tady pracuji.
Protože v životěje vic než ztráta nebo nalezení lásky.
Prostě milovat.
I tady se jednou stalo něco takového,
že na to nikdy nezapomenu.
Stejně jako ti, kdo byli tady,
nebo ti, kteří budou naslouchat mému příběhu.
Tohleje příběh ze života o tom, že se to nikdy nesmí vzdát.
Ale víc než co jiného je to přiběh lásky.
Tohle je mé letiště. A tohle jsem já.
A tohle je má láska.
Tohleje Rahúl. Jeho rodiče žiji v New Yorku,
ale poslali ho studovat ganganagarskou internátni školu.
A tohleje Farah. Oba jsou oběti lásky přes internet.
Je posledni den Rahúlovy školy,
a Farah přijela z Dilli setkat se s nim.
Samozřejmě, lhala svému otci.
To víte, láska. Sladká, ale hodně riskantní.
Tohle je Ital Sidhart. Žije v Itálii, ale chce si vzít indickou divku.
Možná už si uvědomil rozdíl Mezi pizzou a parathas.
Ale jeho problem je, Že je v pasti mezi dvěma parathas,
pardon, mezi dvěma indickými divkami. Mandžu a Anitou.
Chudák kluk. Je vyřizený.
Danny a Mina. Ti se nedávno vzali, Ale je těžké rozluštit,
kdo z těch dvou je žena, a kdo je manžel.
Sice manželé, ale zdá se, Že jet na libánky je...
Dannyho otec, Šamšir Vztekloun Kapúr.
A Minina stále svobodná teta, štihlá a drobná Šandžal.
Kapitán Vikram Gill, hodně kouřia...
Radžna Singhová, letuška. Hodně pláče.
Jsou sezdani. Ne, ne vzájemně, ale přesto se maji dost rádi.
Opravdu. A pak Saibot.
Přijel do Indie, když hledal víru, a tohle je jeho náboženstvi.
Slečna Jenny, Rahúlova učitelka z internátni školy.
Abhay Singh Chona. Obchodnik se starožitnostmi z Jaipuru.
Právě teďhledá signál pro svůj mobil.
A možná, že ve vedlejši Zoo Hledaji jeho.
Vibha a Sunil, rozvedeni. Když se jich někdo zeptá,
Proč se rozešli, daji mu oba stejnou odpověď. Já nevim.
Jestli to někdo v jejich rodině vi, Tak jejich 11 letá dcera Nitika.
Slavný spisovatel Gul Chán. Žije v Londýně.
Jeho žena Gulab Chánová.
Gulab. Co bych tak řekl o ni?
Kdybych mohl. Už bych vám to řekl dřiv.
A tohle je... Já nevim. Někdo.
Tohle je naše letadlo, let TW351.
Létá sem hodně soukromých letadel.
Ale tenhle let přistává každé ráno.
Z Dillido Ganganagaru a odpoledne zase zpátky.
Vyhovuje to jak letadlu, tak i nám.
Ale toho dne došlo v letadle K jistému zádrhelu.
A tady začiná náš přiběh.
Kdyby se letadlo nezpozdilo. Náš přiběh by vůbec nevznikl.
- Dnes je nešťastný den. - Co se stalo?
Ráno mi utekla slepice.
Proč mi kazíš náladu hned po ránu?
- Utekla ti jen slepice. - To je zlé znamení.
Skoro jako kdyby vám usekli nos.
Víš, když ti uteče žena, je to ona, kdo nese hanbu.
Když uteče dcera, patří ta hanba otci.
No a?
U slepic a buvolů to je to samé, nebo ne?
- Ach jo, máš ty ale smůlu. - No jo.
Šest hodin uteklo dřv, než jsme si všimli.
Ano, ale dnes jsme poznali jeden druhého.
Před třemi měsíci jsme poprvé chatovali po internetu.
- A pak jsme mluvili po telefonu. - A teď jsem za tebou přijela
- do Ganganagaru. - Vidíš, a ty ses toho bála.
- Řkal jsem ti, že všechno je možné. - Rahúle,
- chybíš mi. - Farah, škola skončila.
Můžu jít na univerzitu v Dillí. Budeme spolu.
Ale co když tě tvůj otec zavolá zpátky?
Chce, abych studoval v Indi. Takže, Dillí.
Promluvíš se svým otcem v New Yorku?
- Jsem jeho oblíbenec. - To doufám.
Musím být v Dillí včas.
Musím být doma dřív než táta.
Farah, letí to ve 4. I kdyby to letělo v 6,
dostala by ses domů včas. A měli bychom pro sebe 2 hodiny navíc.
Pojď, pojedeme na letiště.
Sídharte, jak rychle ty hodiny utekly.
- Ano, já vím. - Ahoj, Side.
Ahoj, Anito. Proč ses hnala až sem na letiště?
Jak bych mohla nepřijít? Musela jsem.
- Můžeme dál, Sídharte? - Jo, jasně.
Promiň, Mandžu, tohle je Anita Ahudžová.
Anito, tohle je Mandžu Narangová.
Sídharte, my jsme z rodiny.
Strýc a teta ti řekli, abys zašel za mnou.
Mandžu se o tom dozvěděla a vecpala se sem. Ubohé!
- Pozor na to, co říkáš. - S tebou nemluvím.
A až budu, budu vědět, co říkám, moc dobře.
Sídharte, můžeme jít?
Jasně. Nevadí, Mandžu?
Prosím, poslužte si. Proč by mi to mělo vadit?
Uvidíme se uvnitř.
Drahoušku, je to jediný kus, kouzelný, unikátní.
Není to koberec, ale kouzelný koberec.
Ne, celníci tady jsou v pohodě.
Ty se postarej o Londýn. a potom, když budu v letadle,
můžeš plánovat, kam s ním.
Haló, haló? Rádžo, mám tady problém se signálem.
Haló, haló, prosím.
Mám jenom dvě čárky. Haló? Já to chytím, Rádžo, haló.
Chtějí jen prachy!
Vitamin P, Rádžo! Zdravím, švarný pilote.
Dobrý den.
Letím dnes poprvé. Máte licenci?
Ale jistěže mám licenci, přteli.
Výborně!
Rádžo, má licenci.
- Cvok. - Neboj se.
Haló? Radži, co je? Kde jsi?
- V koupelně. - Vážně? Můžu přijít?
- Radši ne, Vikrame. - Co je to s ní?
Promiňte, madam. Haló? Promiňte, madam.
- Ano, pardon. - Nějaká zavazadla?
- Zavazadla? - Ne.
- Palubní vstupenku. - Děkuji.
- Rahúle, kde máš letenku? - U slečny Jenny. Řekl jsem to Rišab.
Rišab, nech toho.
Bože, pomoz mi !
Hare Rama, Hare Krišna!
Hej, pojdte.
- Přišel jsi ke mně - Šandžal.
- Usmál ses - Slyšela jsi o lvu, co porodil osla ?
- Přišel jsi bliž, usmál ses - Nikdy.
Plukovník Šamšír "Vztekloun" Kapúr ale ano.
Ukázals mi tolik snů
- Vidíš toho osla támhle? - Jdeš přede mnou
A otvirášmi celý svět
Mino!
Ty taky, jste spolu jenom tři dny.
Šandžal, za tři dny se půlka Evropy vzdala Napoleonovi,
a tenhle osel s tím kufříkem v ruce se honí za svojí ženou.
Mino, jsem tvůj manžel. Přece, já tě mám rád.
Mino, říkám ti, že to vztekání není k ničemu.
Mino, co jsem měl dělat? Byla to zvláštní nabídka.
Dva lístky zdarma pro dva. A Šandžalina teta mi...
- S dovolením. - Pardon.
Šandžalina teta na tom trvala. Proto s námi jede táta na dovolenou.
- S dovolením. - Chtěl jsem ti to řct,
ale není tak snadné vysvětlit to tátovi.
Mino, ty jsi moje...
Jsi má žena.
Otec to nechápe, ale ty ano.
Koneckonců jsme to my, kdo má zůstat spolu.
Nejradši bych ji jednu vrazil.
Můžeme jít, Mino?
Pojd, tati.
Vaši letenku. Letenku.
Pane, máte jen dvě letenky.
To jsou mí rodiče. Přišli se s námi rozloučit.
Jestli je někdo uvidí, přijdu o místo.
Koho to zajímá na tak malém letišti?
- Bude to jen chvilka. - Ale, pane...
Na chvilku. Tohle si nechte, ano?
Saife?
Už zase jsme poslední při nástupu.
Nikdy nejsi včas hotová.
Suníle, víš, že jsem zpozdila jak na svatbu, tak na rozvod.
Uklidni se, ještě nám to neuletělo.
- A co kdyby uletělo? - No tak!
Co je? Zase za to můžu já? Co jsem řekla?
Přemýšlel jsem.
Už dlouho přemýšlím, jak budeme spolu v budoucnu žít.
Jak?
Až se vezmeme, zůstaneme u mých rodičů v New Yorku.
V New Yorku? Ale já nikdy neopustím Dillí.
Ano, chtěl jsem řct, pojedeme do New Yorku na výlet.
Žít budeme v Dillí, v Indi, Samozřejme!
A budeme mít čtyři děti, co?
Rahúle! Ne víc než dvě. Jenom dvě děti.
Dvě děti? Jistě, budeme mít jenom dvě. Dvě jsou fajn.
Dvě děti v domácnosti zvládneš jako nic.
Ne, Rahúle. Po svatbě půjdu do práce.
Jistě, aspoň jim pomůžeš s učením, až se vrátí ze školy, ne?
Budeš přece učitelka?
Ne, Rahúle, doktorka.
Ještě lepší! To je dobrá volba.
Děti budou alespoň zdravé, a já taky.
Ne, Rahúle, veterinářka !
Já hrozně miluju koně.
- Já mám rád psy. - Psy nesnáším, Rahúle.
Měl jsem je rád, ale už nemám. Už ne.
Rahúle, věříš v boha?
- V boha? Ne! - Ne?
Ne, ne jako "ne". Chtěl jsem říct "nevíš jak moc".
Věřím v boha hodně. Ano, strašně věřm. Bůh mě spasil.
Ještě chvilku, ještě chvilku.
Bůh mě spasil.
Radž, proč jsi byla v telefonu tak hrubá?
Radž, co se stalo, Radž?
Nic.
Nic? Radž, máš oteklé oči. Co se stalo?
Řekni mi to.
Jsem těhotná.
Těhotná?
Kapitáne? Myslím, že máme problém.
Bude už s tím konec?
Můj bratr udělal to samé. Oženil se.
Páni ! Tak do toho. Jen chvilku.
- Co mu říkáš? - Ujde. - Stál 12 tisíc!
Dobrý, moc dobrý.
Skvělý nápad, pane!
Jo, jsem moc romantický.
Trochu jsem se prohnul, ale co se dá dělat.
Musíš mít styl. Můj bratr to udělal stejně.
Jasně.
Tak jdem na to!
To samé se stalo mému bratrovi.
Rahúle?
Tak milé!
To je skvělé!
Dobrý den, jak se jmenujete?
- Rahúl. - Farah.
A věk?
Mně je 19 a jí 18.
To znamená, že Romeovi vyrašily vousy včera.
A Juli její mládí.
18 a 19, to je hezké.
Připadáš mi jak nejkrásnějši květ
Mé srdce tobě patři jen
I ty mne budeš jednou milovat
A otevřeš mi srdce své
Prosim tě, přijd, můj nejdražši
Připadášmi jak nejkrásnějši květ
Mé srdce tobě patři jen
I ty mne budeš jednou milovat
A otevřeš mi srdce své
Pojďke mně, můj nejdražši
Srdce mne boli láskou k tobě
Mé oči vidi jenom tebe
Mé srdce bije jenom pro tebe
Patřim jen tobě
I ty mne budeš jednou milovat
A otevřeš mi srdce své
Prosim tě, přijd, má nejdražši
Připravil jsi mne o můj klid
Nejsem už pánem nad svým osudem
Chápej, má lásko, co ti řikám
Patřim jen tobě
I ty mne budeš jednou milovat
A otevřeš mi srdce své
Pojď ke mně, můj nejdražši
Rahúle. Otři si tvář.
Dámy a pánové. prosim vás o pozornost.
Mluvik vám kapitán Vikram Gill. pilot vašeho letu do Dilli.
Kdyžjsme ráno nastoupili do letadla. bylo všechno vpořádku.
Ale teď máme nějaký problém v palivovém systému,
a za této situace nemohu riskovat let.
- Co se děje? - Pracujeme na tom.
Jsem si jist, že za pár hodin to bude v pořádku a my budeme moci odletět.
Do té doby si udělejte pohodli.
- Omlouvám se za toto zdrženi. - Teta přijela na piknik.
Někdo musí vyzvednout děti v Dillí.
- Zrovna dneska. - Co se stalo? Mám právo to vědět.
- Ale v čem je problém? - Problém je indická byrokracie.
Pilot nám lže. Vůbec nemá licenci.
Letadlo má jen 40 míst, a stejně není plné.
Nechte mě jít, pane.
Kamaráde, utekla ti jen slepice. Ne manželka.
- Jsi vůbec ženatý? - Zasnoubený.
Ty jsi zasnoubený? Tak to máš kliku.
Utekla ti slepice. A ne snoubenka.
Ta slepice je jako moje dcera. Brali jsme ji všude s sebou.
- A proč? - Je to zvyk.
- To je divnej zvyk. - Říká se,
že kdo si neudrží slepici, pak ani manželku.
Manželství se mi rozpadne. Budu všem k smíchu.
- Odkud ty vlastně jsi? - Z Gárvalu, pane.
Pane plukovníku, ještě to není hotové.
- Co je to za hlasy v kanceláři? - Lidé s vámi chtějí mluvit.
- Pojď hledat tu slepici. - Pane, nemůžete mě v tom nechat.
- Musíte s nimi promluvit. - Já se na to vykašlu.
- A co moje slepice? - Upeč si ji.
- Požehnáni budiž ctihodní. - Mír s tebou.
Děkuju.
Promiňte. Já jsem Gúl.
Proč mi to říkáte? Já vás přece vidím.
- Já jsem Gúl a... - Vy tu jste ještě?
To je srandista. Věřil bys tomu?
Promiňte, pane Gúle. Já jsem S.R. Chán.
GŘ ganganagarského letiště.
- Co to znamená? - Generální ředitel.
Povězte mi, jaký máte problém?
Jen chci vědět, kdy to letadlo poletí.
V tuhle chvíli, když jsem s nimi mluvil, řekli v 5.
- V 5:30. - 5:30? Proboha! Přiletím pozdě.
Žádný strach, hochu. Jsi fešák.
V tuhle chvíli. Co znamená to v "tuhle chvíli"?
- Pane? - V tuhle chvíli.
- V tuhle chvíli, pane. - Ale co znamená,
- v tuhle chvíli v 5:30? - Co to znamená, pane?
- V tuhle chvíli v 5:30. - V tuhle chvíli v 5:30, pane.
- Požehnáni budiž ctihodní. - Mír s tebou.
Tenhle pán řká, že při posledním hlášení řkali,
že to bude v 17:00.
A teď tenhle kašpar řká 17:30.
- Můžu vědět proč? - Plukovníku, proč se zlobíte?
Je to jen letadlo.
To spíš dřív poletí ta Damrúova slepice.
Pandy už to spravuje.
Pandy mi neuměl spravit ani hodinky,
a teď spravuje letadlo?
Neříkej to před nima. Ještě se leknou.
Promiňte, já jsem z Ameriky.
Máte v téhle zemi vůbec nějaký smysl pro povinnost?
- Ze, pane... - Ben Seiber.
- Odkud? - Z Ameriky.
Z Ameriky. Jaký dojem si teď o nás udělá?
Řekněte mi, pane Bene, jaký je váš dojem z Indie?
Indie je skvělá. Amerika ztratila duši.
Já bych žil jedině v Indi.
Že by sme mu dali indickej pas?
- Hare Krišna, Hare Rama.! - Co je to s vámi, člověče?
Já jsem americký občan. Žádám omluvu.
Omluvu? Prosím, pane USA, tady je pero a tužka.
Poslužte si. Napište si, co je vám libo.
Já jsem náměstek. Šéfe, dovolíte?
Dubeji, co to děláš?
Náměstek generálního ředitele...
- Ganganagaru. - Ganganagaru. Ram Šaran Dubej.
Jestli si na mě chcete stěžovat, napište si to tam taky.
- Jen do toho. - Pane Bene, nedáte si taky?
Jistě.
Jasně, vítejte v Indi!
- To je síla. - Co to děláte?
Takhle pít je ostuda.
Když pijete v práci, není divu, že má letadlo zpoždění.
My tu pijeme každej den. Nikdo nám dopředu neřekne,
že se letadlo zpozdí, a my máme přestat chlastat.
Víš, s kým tu mluvíš?
Ministr pro uhlí a doly je můj strýc.
Dubeji, kdyby tu byl důl, tak už máš dávno po místě.
Tohle letiště vede banda kašparů. Jdeme pryč.
Tohle je nechutnost!
- Díky za tohle, kámo. - Pane Bene, alkohol kdykoliv.
Šéfe, moc dobře jste zvládnul ty stížnosti.
Pánové, dám vám číslo na mobil,
a až to letadlo bude startovat, tak mi zavolejte.
Dobře? Já jsem Abhay Singh Chona. Jsem zaměstnaný člověk.
To my taky.
Dubeji, kdyby Damrú ztratil páva, a ne slepici,
tak bych ho poslal za ním.
- Aspoň by pak nelezl sem. - Šéfe, všechno dobrý,
- ale musíte mě na chvilku omluvit. - Jasně.
Všechno to vypil. Ožrala !
Tak se to nakonec stalo.
Protože jsem nemusela být v Londýně hned,
bral jsi to na lehkou váhu.
Kdybychom jeli o tři dny dřív, nic z toho by se nestalo.
Jestli se let ještě zdrží, víš, co se stane?
To samé, co se děje každý den.
Co horšího by se mezi námi mohlo stát?
Ty si mě nezasloužíš.
Taky si nezasloužím bolavý zub, ale nic nenadělám. Mám ho.
Ty grázle! Ty nemáš cit!
Ze všeho uděláš vtip.
Nech si tyhle hloupé vtipy do těch tvých knih.
Proč na tebe plýtvám dechem?
Proč jsem vůbec s tebou?
Když jsem pro tebe jen bolavý zub,
proč jsme ještě spolu?
Jestli ti něco vězí v krku, stačí řct.
Kdybys byla moje matka, už bych od tebe utekl dávno.
Ty jeden zatracený...
Řekl jsi, co jsi chtěl.
Jen jdi. Můžeš si za to sám.
Jestli vážně stojíš o rozvod.
Když jsme se brali,
tak se mě Ravi zeptal, jestli sním.
Řekla jsem "ano".
Ráno se probudím,
a pak až do večera sním jako všechny ostatní dívky.
Myslela jsem, že mě pochopil.
Všichni mi říkali, že na začátku je hodně problémů,
člověk se musí přizpůsobit.
Ale mezi mnou a Ravim to tak nebylo.
Myslím, že to bylo nádherné.
Na všechno jsem zapomněla.
Byla jsem tak šťastná.
Musela jsem Raviho utěšit, že pláču, když jsem šťastná.
Já pláču, když jsem šťastná.
A Ravi mi řekl, že s ním budu plakat celý život.
A teď, po sedmi letech, dítě, které čekám,
nečekám s mým mužem.
Máme doma tři psy,
ale žádné děti.
Protože on má rád zvířata, ale děti ne.
Sny.
Teď už je jedno, kdo za to vlastně může.
A já jsem neplakala už tolik let.
Ale dnes pláču před tebou, protože jsem šťastná.
Moc šťastná.
Protože v sobě nosím dítě.
Mé dítě.
To je všechno, co jsem kdy chtěla.
Všechno, co jsem kdy chtěla.
Šéfe, nemáte sirky?
- Kdybych je měl, tak bych to tu dávno podpálil. - Tak.
Dubeji, k čemu chceš sirky? Snad s tím nechceš začít?
Co to řkáte, proboha. V zubech mi uvízl kousek kuřete.
Dej ho Damrúovi, a přestane škemrat o volno.
- Má tu párátka. Stačí to? - Bude muset.
S párátkem to není taková zábava jako se sirkou.
Šéfe, přišel fax z Dillí.
Doufám, že to není od toho strejdy!
Šéfe, copak strejda. Támhle neteř je pěkně naštvaná.
- Ano, prosím? - Tak jak se máš?
Fajn. Žádnej stres. Jsem pod parou.
Jak se máš ty?
Všichni nejsou jako ty, Saífe.
- Asi bych taky měla začít s pitím. - Príma. Jen do toho.
Šéfe, já skočím pro láhev.
Tohle se mi nějak nezdá.
Hodně věcí nesnáším. Hodně věcí nenávidím.
Ale teď nenávidím nejvíc tebe.
Jsi stejná, jako když jsme byli malí.
Tři roky jsi mi neodpověděl na dopisy, na telefony, na e- maily.
A začal jsi pít. Ty? Kdo všem ostatním rozbíjel lahve?
- Čas utíká. - Při pití?
Při čekání.
Po dnešku se už do Ganganagaru nevrátím.
Proč? Protože jsi mě viděla?
Saífe.
Já a Gúl se rozcházíme. Rozvod.
Pojďke mně
Přijďke mně bliž
Pojďke mně
Nebojím se samoty, ale lidí.
Nebojím se světa, ale sám sebe.
Hodně jsem toho ztratil, ale bojím se ztratit tebe.
- Haló? - Zebo? Tady Farah.
Potkala jsi Rahúla? Jaké to bylo? Jak se má?
Pak ti to řeknu. Zebo, náš let odložili.
Ale ne!
Poletíme až v 5:30. Nějaké technické problémy.
5:30? V kolik budeš doma?
V 8:40.
Co mám říct tátovi, když se zeptá?
- Že jsem volala. - Z Ganganagaru?
Zbláznila ses? Zebo, řekni Aše, že jsem u ní.
A tátovi řekni to samé.
A řekni mu, že já a Aša jsme šly k Mili.
A že s Mili jsme šly, já teď nevím kam.
A hlavně, ty neznáš na Mili číslo. Jasné?
- Snad jo. Dobře. - A napiš si číslo sem.
- 014... - 76... - 76...
- 237... - 237...
- 654. - 654.
Zebo, kdo to volá?
To byl omyl, mami.
Děkujeme, pane.
Dovolali jste se? Žádný problém, doufám?
Hrdino, lásku nepotkáš na každém rohu.
Hlídej si ji.
A ty, nabídl jsi jim čaj nebo kafe?
Šéfe, dodneška jsme nikomu čaj nebo kafe nenabízeli.
- Někoho pošleme. - Díky.
Musíš tu mít přece čaj a kafe. Jsme úřad.
- Jak potom vypadám? - Pane!
Už jsi tu zase. Našel jsi tu slepici?
Ne, pane.
Damrú, já tě nemůžu pustit. Máme tu krizi.
Já tu slepici musím najít. Jestli mi uteče, jsem vyřzený.
- Tak si koupíš novou. - To nejde.
- Otec nevěsty by ji poznal. - Jde ti o slepici, nebo o ženskou?
Tohle není k smíchu.
Tady máš limonádu a sendvič.
Tati, zůstaň v Londýně, jen na týden,
a pak všichni společně poletíme do Ameriky.
Vždyť jde jenom o týden. Pak za mnou přijedeš.
Tati, já vím, proč tam chceš jet.
- Mám tam práci. - Je to jen proto,
že nechceš být s mámou.
Nitiko, slíbili jsme si, že o tom nebudeme mluvit.
Dobře, tak zůstaň se mnou.
Zlato, vždyť už jsem s tebou tři dny.
Musím pryč kvůli práci.
Proč musíš jet, tati? Žádnou práci tam nemáš.
Máma řká, že máš v Americe přtelkyni.
Tiwari, zavolej Damrúovi zevnitř.
Hned to udělám.
Dobrý den, já jsem Vibha.
Dobrý den. Já jsem Gulab. Gulab Chánová.
Vibha Wadhwaová, pokud na tom záleží.
Jsem rozvedená. Wadhwa je přjmení mého muže.
Nechce se mi pořád měnit jméno.
- Žijete tady? - Ne, v Londýně. - Opravdu?
- Já jsem taky z Londýna. - Vážně?
- A co děláte tady? - Žijí tu jeho rodiče. Přbuzní.
Já jsem z Barody.
Školu jsem vychodila v Dillí, teď žiji v Londýně.
Jezdíme za nimi jednou ročně. Oba jsou milí.
Když na ně myslím, nevím, co mám dělat.
- Ano. - Řkám si, co z toho je jejich vina.
Pán spí.
To nic, pojďte jinam.
Mandžu, já to nemůžu zrušit.
Musím jet do Šandígaru a pozítř letím do Řma.
Sídharte, co budeš dělat v Šandígaru?
Mandžu, musím tam jet za další dívkou.
Než jsem přijel, vyjasnili jsme si, že tohle je jen první setkání.
Rozhodnutí si musím promyslet nejmíň měsíc.
Pro mě je to praktická záležitost.
Věc hlavy, a ne srdce.
Tak proč se už neoženil v Itáli?
Tam všechno dělají mozkem, a ne srdcem.
Protože já si chci vzít jen dívku odsud.
Dívku odsud, která se nerozhoduje ani srdcem ani hlavou.
Sídharte, přinesla jsem ti kávu a domácí mrkvovou chalvu.
Toje drzost. Ona toho snad nenechá.
Mandžu, nechceš kávu?
Ne, díky. Je horká.
Tak něco studeného?
- Dobře. - Hned to přinesu.
Nedáš si něco studeného?
Ne, díky.
Nejradši bych ti jednu vrazila.
Jak se opovažuješ?
- Ty jedna... - Počkej, já ti ukážu.
Co tak civiš? Nejradši bych ti vyškrábala oči.
Mandžu?
Anito?
Haló? Anito?
- Přistálo Samar Chánovo letadlo. - Ať s ním všichni odletí.
Je to chudák. Má malý letadlo. Přistáli tu jen pro benzín.
- Jak bych tam nacpal tolik lidí? - Je sám?
Jasně, že sám. Pilota si dovolit nemůže.
Dobře. Natankuj jim. Dej jim něco k jídlu. Ale žádný prachy.
- Dej se do toho, natoč jim plnou. - Už jdu na to.
Plukovníku, myslím, že nejsou rádi, že jsme s nimi.
Šandžal, teď mi trochu vadí, že tu jsou oni.
Ale vždyť jsou to jejich líbánky.
Chceš snad řct, že plukovník Kapúr má stáhnout vlajku
uprostřed operace a vrátit se domů?
Rozhodl jsem se, a dost. Šíp lásky zasáhl mé srdce.
A já myslím, že mi druhou stranou neuletěl ven.
- Je hezké, že to řkáte. - Děkuji.
Plukovníku, nemyslíte, že to musíme řct dětem?
Co to je, Šandžal? Dřv jsme se při namlouvání báli rodičů,
a teď se budeme bát dětí? Ne.
- Mino, já tě miluju. - Už zase.
Vidíš? Mám svetr, co jsi pletla, i v tomhle vedru.
- A ty vlasy? - Ta- takhle jsi to přece chtěla.
- Ne- necháš toho? - Nech toho, Rádžo. Nech toho.
Mám se ostříhat? Já se pletu. Teta se plete.
Táta se plete. Jen ty máš pravdu. Udělám všechno, co budeš chtít.
- Tak zařid, ať to letadlo odletí. - Ale, Mino, jak mám opravit letadlo?
A co když to neopraví? Rahúle, co budu dělat?
- Proč by neletělo? Je to letadlo. - Právě. Není to nějaký bicykl.
- Co když to nespraví? - Ale spraví, Farah.
- Pracují na tom. - Slibuješ?
Bůh to slibuje.
Žádné libry, žádné euro, jenom dolary, Rádžo. Haló?
Zatraceně, pánové, žádný signál. Haló? Haló?
- Jsem doktor Suníl Wadhwa. - Gúl Chán.
- Rád vás poznávám. - Já vás také.
Žijete tady v Ganganagaru?
Ne, v Londýně. Mí rodiče žijí tady. Támhle sedí.
Ahoj, drahoušku !
- Tati, pojd už. - Jen co dostanu kávu. - Tati.
Běž za maminkou.
To je má dcera. A támhle je její matka.
Promiňte?
- Jsme rozvedení. - To je mi líto.
To je v pořádku. Oba jsme šťastní. Jen naše dcera není.
Tak tomu rozumím.
Děkuji.
Co děláte v Londýně?
Jsem profesorem na Cambridge a píši romány v angličtině.
Gúl Chán, moderní romantik.
Loni jste dostal Bookerovu cenu. Jsme na vás pyšní.
Děkuji, velice děkuji.
Omlouvám se, že jsme vás nepoznal. To jsem měl.
To nevadí. V Indi si stejně spisovatelů moc neváží,
ale v Evropě mé knihy čtou a uznávají mě.
Proto žijete tam?
Popravdě, mají tam lepší silnice.
A já rád řdím.
Utekl jsem z domova a odjel do Londýna,
abych byl automobilovým závodníkem, ale je ze mě spisovatel. A vy?
Jsem kardiolog. Žiju v Americe.
To jste odborník na srdeční záležitosti. Proč jste tady?
- Dcera tu studuje. - Na Ryanbergově mezinárodní škole?
Ano, proto navštěvuji vaše město.
Snad naše město. Otče, matko, tohle je doktor Wadhwa.
- A moje žena Gulab. - Dobrý den.
Poslechni mě, mami. Když řekneš tátovi, aby přestal, tak přestane.
Dítě, on přestat nechce, a já ho nutit nebudu.
Musíš to pochopit.
Nikdy. Až mi bude 16, nebudu se stýkat s žádným z vás.
Kdo ti to řekl?
Napadlo mě to samotnou.
- Opravdu? - Ano.
Nebudeš se s námi stýkat. Ale proč?
- Za trest. - Pro koho?
Pro vás oba.
Je to naše chyba, máš právo nás potrestat.
Všichni se hádáme, ale pak se zase udobřme.
Ale tvůj otec a já jsme přátelé.
Tak proč nejste spolu?
Já nevím.
To je přesně to, co nevím.
- Jak dlouho to ještě bude trvat? - Pracuju na tom.
Dubeji, válí se tu, jako by byl někde na letišti.
Šéfe, ale tohle je letiště.
- Tak proč neodletěl? - Přiletěl se sem oženit.
Jeho přbuzní ho přivítali trochu víc, než bylo třeba.
- Odkud přiletěl? - Z Itálie.
Proč by se někdo z Itálie letěl ženit sem?
Šéfe, vaše paní taky byla z Itálie.
- Tak jen houšť. Tak jen houšť. - Jednou bych chtěl v Itáli
kandidovat ve volbách.
Panebože!
Omlouvám se. Bolí to moc?
Jo. Viděla jsi svý boty?
Botami to není. Byla jsem na škole kapitánka fotbalového týmu.
Jsem trochu od rány.
To už jsem zjistil.
Promiň. Všechno... je v pořádku?
Myslím, že jo.
To doufám.
Komediantka.
Side.
Mě to taky moc mrzí.
V Ganganagaru jsou hodně silné holky.
Máte pořádnou ránu. Ty jsi byla taky kapitánka?
Promiň, Side, že jsem tě uhodila.
A navíc do tváře.
Jak hlasitě to plesklo!
Když mi neodpustíš ty, tak bůh Šiva taky ne.
To bylo jenom nedorozumění. Je to pryč. Je to pryč.
Chci, aby má budoucí žena byla chytrá, silná, vzdělaná, znala svět,
rozuměla politice a taky počítačům a byla z dobré rodiny.
Měla by se přizpůsobit mému životnímu stylu, být moudrá...
a měla by mít klidnou povahu.
Měla by mi rozumět,
mým řečem, mým myšlenkám.
Chápat mě.
Toje výzva. Dostanu ho a přizpůsobim sobě.
Já ho chci, bože. Chci ho.
Rozumíte?
Počkeji, až si mě vezmeš. Já ti ukážu porozuměni.
Ta, která si tě vezme, bude velice šťastná.
Topazy, safíry, rubíny, smaragdy, mám všechno štěstí na světě.
I když to letadlo odletí pozdě.
Šandžal, tenhle náfuka by potřeboval přistřihnout.
Mluvíte někdy vážně?
Když bylo Dannymu šest let, stala se z jeho matky mučednice.
Mučednice?
Ano. Kapitánka Gajatri Kapúrová.
Sloužila v nemocnici v pohraničí.
Hrozně toužila získat si srdce místních lidí.
Získala jich hodně,
ale při jednom z útoků ztratila vlastní život.
To je mi líto.
Danny je jenom slabá náplast.
Je to slabý syn...
tak statečné matky.
Danny touží, aby mohl někomu řkat matko.
Bez matky je ztracený.
Idiot.
Ale, Šandžal, až na tohle nemám v životě jediný problém.
Kam zmizel ten náfuka?
Náš dům.!
Toj sem já?
Zapomenu na všechno trápeni
Jen když tě na ch vili uvidim
Mé srdce volá, toužim po lásce
Tak přijď za mnou
Zapomenu na všechno trápeni
Jen když tě na ch vili uvidim
Mé srdce volá, toužim po lásce
Tak přijď za mnou
Nemohu už dál čekat
Jsem bláznivý láskou a nevim, jak dál
Odkud se v srdci bere ta zvláštni touha
Ta bolest, co páli v hrudi jak šip
Můžeš mě trápit tisic krát znovu
Jen když tě na ch vili uvidim
Zapomenu na všechno trápeni
Jen když tě na ch vili uvidim
Tak přijďza mnou
Kdo vi, coje ten cit
Kterému řikajiláska
Mé srdce viditolik snů
Že ti to nikdy nestačim řict
Gulab?
V očich ti vidim tolik nevyřčených slov
Jsme blizko, a přesto tak daleko
Srdce, to nezná nikdy klid
Teď musis tejně s tim tvým bít
Naše láska nikdy neodvane pryč
Jen když tě na malou chvili uvidim
Zapomenu na všechna trápeni
Jen na malou chvili. když tě zas uvidim
- Rahúle, je to naše letadlo? - Není, Farah.
- Ne, je naše. - Není.
- Kam vezou naše letadlo? - Farah, to není naše letadlo.
Zastav je. Kam ho vezou?
- Nedostanu se domů včas. - Omluvte mě.
- To není naše letadlo. - Určitě je.
Prosime, pozor. Kapitán a technici letu čislo TW317 do Dilli odhaduji.
že bude trvat nejméně 6 hodin. než opraví palivový systém.
Sest? 6, 7, 8, 9, 10, 11?
- 11 ! - 11 hodin !
To si strčte za klobouk, pitomci ! Táta mě zabije!
Rahúle, co říkal doktor?
Neboj se. Dostala injekci.
Měla by se probrat asi za hodinu.
Mami, chce ji její tatínek opravdu zabít?
Tatínek by nikdy neublížil své dceři.
- Ani malíčkem. - Opravdu?
Ano.
Stejně jako jsi ty moje princezna,
Farah je princezna pro svého tatínka.
Tati, běž jí to, prosím tě, řct.
Pořád je v bezvědomí.
Řeknu jí to, až se probere.
Tati, můžu se za ní jít podívat? Pan doktor jí dal injekci.
- Tak dobře. - Děkuju.
Pamatuješ, když jsme byli mladí? Přijel jsi na otcově skútru.
Dlouhé vlasy, džínová bunda, kovbojské boty.
Páni. Připadá mi to jak v jiném životě.
Skoro jako bychom nebyli ti samí lidé.
Jsme ti samí lidé, Radž. Jsme ti samí lidé.
Tohle je šílené. My dva se máme rozejít?
Máme jít každý svou cestou? Proč?
Protože takhle to dál nejde.
Niša je má přítelkyně. Miluje tě. Je do tebe blázen.
Nemůžu jí to udělat. Copak to můžu udělat? Máte dvě děti.
Počkej přece, Radž. Tohle je taky mé dítě.
Tohle je blbost. Ty jsi těhotná.
To je v pohodě. A já nejsem těhotný.
To neznamená, že do toho nemám co mluvit.
Tohle je klasická ukázka,
jak mě z toho chceš vynechat.
Podívej.
Chceš si to dítě nechat. Já to respektuju, ale...
- Co s tím můžu dělat? - Nic.
Cože?
Mluv vážně. Já tě miluju, zatraceně.
Pěkná taška. Můžu se podívat?
- No dovolte! - Klid. Tak se nezlobte.
Ne, Vibho. Mezi mnou a Gúlem ´ uz nic neni:
Je konec. Nenávidíme jeden druhého.
Nenávist. To je to nejhorší slovo.
Každý ho používá. Ale nikdo to tak nemyslí.
Nikdo nikoho vážně nenávidí.
Kolikrát už jsem to vyslovila já sama?
Ale přesto miluji Suníla.
Souhlasím.
Ale to není všechno.
Gaúr není takový, jaký jsem myslela, že je.
Prostě není takový.
Nikdo není dokonalý.
Proč?
Znám takový přběh. Je jedna dívka.
Někdo ji miluje, ale nikdy jí to neřekl.
Ta dívka je vdaná. A ten chlapec...
Ze vzpomínek na ni, z té bolesti začal pít.
Každý si dnes hraje na mučedníka.
Jen aby vzbudil soucit, nic víc.
A ten alkoholik pracuje na tomhle letišti.
Ona sem přilétá jednou ročně.
A tak jednou za rok vidí dívku,
na kterou pak zase rok čeká.
Ale miluje ho ta dívka?
Nejspíš ne. Ale jsou to přátelé z dětství.
Nejlepší přátelé.
Kdyby to byl Gúl Chánův román, tak je to zajímavé.
Ale jestli je to pravda, tak je blázen. Půjdeme?
- Běžte napřed. Převléknu se. - Proč?
- Gúlovi rodiče už jsou pryč. - Jistě. Uvidíme se později.
Přijď ke mně
Přijď ke mně bliž
Přijď ke mně
Přijď ke mně bliž
Přijď ke mně
Přijď ke mně bliž
Přijďke mně
To je teďa figura.
Je to sladké
Je to sladké, stači ukousnout
Oženil jsem brzy.
Hare, Hare.
To je ale kus! Co je?
Tak pojď jen ke mně bliž
Přsahám bohu, ať je to, kdo chce, tu musím mít.
Na co se díváte?
Copak nevidíte? Prošla odtud tam.
Ale už je pryč.
Jenže se zase vrátí.
Kluci, viděli jste tu kost?
- Jo, to bylo něco, kámo. - Je pěkně žhavá.
Jsem skoro hotovej. Jdete taky?
Uteklo mi tu něco?
Dubeji, tuhle písničku jsme poslouchali s jejím dědou.
Oba dva jsme ji nesnášeli.
Teď už mi zbyla jen ta písnička.
Šéfe, na to se vykašlete.
Myslím, že bychom se taky měli jít převléct.
Já věděl, že pod tou burkou bude něco pořádnýho.
Vypadni, je tohle chvíle, aby sis řkal o volno?
Ale, pane, já...
- A já si myslela... - Že o tebe nemám zájem, co?
Ano.
Jsem tak zmatená. Ty...
Já tě nenávidím.
- Proč jsi mi... - To neřekl?
- Ano, proč? - Nějak jsem to nesvedl.
Přinejhorším bych tě odmítla.
Jak jsi to mohl udělat své nejlepší kamarádce?
Nenávidím tě.
Přijel jsem ti to říct, Gulab.
A jsem naživu jen proto, že jsem tenkrát byl v Dillí.
Ty víš, co se tehdy stalo.
Otec, matka, Sohíl, Sarah, dům...
Všechno shořelo na popel.
Už ani nevím, jestli to bylo kvůli chrámu nebo mešitě.
Nikdo to neví. A taky na tom nezáleží.
Ale můj život se změnil, víš?
U nás byly nepokoje, a já byl v Dillí.
To je všechno. Co jsem ti měl pak řct?
Něcoje ve vzduchu
Něco se měni
Láskaje mladá
Ukáže ti svou pra vou tvář
Chvíli to trvalo, ale nakonec jsem se s tím naučil žít.
Ale nemůžu na nic zapomenout. Na nic.
Promiň.
Já se nezlobím.
Já vím.
Víš, jak moc jsi mi ty tři roky chyběl?
Jak moc se mi stýskalo?
Může tohle někdo udělat kamarádce z dětství?
Vyrůstali jsme spolu. Žili jsme v jednom domě.
Ale každý na jiném patře.
Já bydlel v přzemí a ty v prvním patře.
Všechno bylo tak hezké.
Možná mne nemiluješ
Ale srdce mi řiká něco jiného
Co si počnu
Se svou touhou
O které tvé srdce nevi nic
Má lásko, zapřisahám tě
Prosim, nezapomeň na mne. nezapomeň na mne
Má lásko, zapřisahám tě
Prosim, nezapomeň na mne. nezapomen na mne
Pohlédni do mých oči. spatřiš v nich své sny
Spatřiš v nich lásku
Prosim, nezapomeň na mne. nezapomen na mne
Má láskajejako duha
Mé srdce po tobě touži
Dala bych za tebe i život
Bez tebe dál nedokážu žit
Myslim na tebe ve dne v noci
Miluji tě, dokud budu žit
Má lásko, zapřisahám tě
Prosim, nezapomeň na mne. nezapomen na mne
Jsi můj život, jsi má láska
Jsi má láska
Láska, co nikdy nezeslábne
Slibim ti, co si budeš přát
Má lásko, zapřisahám tě
Prosim, nezapomeň na mne. nezapomen na mne
Prosim, nezapomeň na mne
- Požehnáni budiž ctihodní. - Mír s tebou.
- Haló, to je číslo 237654? - Ano, voláte správně.
Můžu mluvit s Farah?
S Farah nikdo mluvit nesmí.
Dokonce ani její otec. Kdo volá?
Já jsem její otec.
Ach, bože. Ach, bože. Slituj se. Slituj se...
Co to je? Sehnalas mi číslo na letiště, nebo do sikhského chrámu?
Pane. Já jsem otec Farah. Rozumíte mi?
Užij si, užij si. dej si sklenku, aje to.
Přeji velice dobré ráno, teďy odpoledne.
Zdravím, tatínku.
Otec Farah. To mi chybělo.
Dubeji, teď jsme v háji.
Haló?
Ganganagarské letiště?
Ano, pan Azhar?
Jak víte, že se jmenuji Azhar?
Chci řct, pan Azharuddin, Niamuddin, Kutmuddin.
Jsem mrtvej muž.
Pane, je to snad číslo do blázince?
Poslyšte, chtěl bych mluvit s Farah.
Jsem její otec. Rozumíte tomu?
Naprosto. Sám mám dvě dcery. Jedné je 11 let a druhé 9 měsíců.
To je mi vás líto. Ale zavolejte mi laskavě Farah.
- Jistě, to je má povinnost. - Tak proč ji neplníte?
- Jistě, chviličku. - Ano.
Pitomec.
- Zebo? - Tady není Zeba.
A poslouchej. Domů se vracet nemusíš.
Co říkala Zeba?
Farah, co se stalo? Co říkala Zeba?
Už se domů nevrátím.
Farah, co řkala Zeba?
Ten telefon byl od táty.
- Nemůžu se vrátit. - Poslyš...
- Počkej. - Tak poslouchej.
Pojd stranou.
- Mám nápad. - Co?
Můj bratr udělal to samé.
- Tvůj bratr. - Klid, už je ženatej.
Jen mě poslechni.
- Tak mluv. - Udělej jí dítě. - Co?
Už je 6. Měl jsem let v 7 z Dillí do Šandígaru.
Celý můj plán je kaput. Nic už nestihnu.
Sídharte, cokoliv se stane, má svůj účel.
Vždycky ne.
Je možné, že je to dobře pro někoho jiného.
To těžko.
To je Šandígar.
Bon giorno. Chci řct, dobrý den.
Rišabe, poslyš, neměli bychom zavolat tvému bratrovi?
A na co? Máš to udělat ty, nebo on?
Co kdyby to žena tvého bratra vysvětlila Farah?
Co se má vysvětlit Farah?
Počkej, Prijanko. Vážně, člověče.
Rahúle.
- Já jí to řeknu. - Ty?
- Jasně. - Nestane se nic?
Jsem tady, proč jsi tak nervózní?
Posad se.
Farah. Rišab má nápad. Jeho bratr to taky tak udělal.
- Byl v podobné situaci. - Co?
Rišabe, řekni jí to.
Farah.
Víš, to...
Brácha taky.
To...
To nevadí. Ano. Sbohem, tetičko.
Co se stalo?
Ta...
Sandžana Tanídža, co jsem ji měl navštívit v Šandígaru,
- utekla... z domu. - Co? - Utekla z domu.
A s kým?
- S její... - S její?
S její přtelkyní.
- Přtelkyní? - Ano, přtelkyní. Chápej, jako les.
Je to jako v blázinci.
Side, to je mi líto.
Líto? Proč? Nebyla to moje žena.
Kvůli tomu ne.
Protože to všechno je jenom kvůli Indi.
Takže, Indie se ti omlouvá.
Promiňte. Musím si jít zakouřit.
Indie se omlouvá. Sakra, to tady vážně všem přeskočilo?
Co se stalo, slečno Šandžal?
Proč takové ticho, jak po zastavení palby?
Co je tak tajemného na obloze?
Čekala jsem na hvězdy. A vy?
Ti, co se přátelí s měsícem,
nemusejí čekat na hvězdy.
Vy máte vždycky dobrou náladu.
Jak dokážete žít s takovou bolestí v srdci?
Jsem voják, slečno Šandžal.
A lidé, kteř se naučili umírat, se života nebojí.
Tak mě naučte umírat také.
Protože bych moc chtěla žít.
Slečno Šandžal.
Tohle mi kdysi řekla i moje kapitánka.
A já ji pozval do důstojnické jídelny na sklenku vína.
- A co bylo potom? - Večeře, po víně.
- A potom? - Jako důstojník a gentleman...
jsem ji odvezl k domu.
A pak?
No, pak jsme se rozloučili a dali si dobrou noc.
A potom?
Potom jsme se políbili.
Slečno Šandžal,
- vy jste velice moudrá dáma. - Děkuji.
Jistě, tetičko.
- Tak co řkala teta Duggal? - Sídhart jí volal,
že se nemůže rozhodnout mezi námi dvěma.
Capisce? Bon giorno.
Zatracený Ital.
Řekl jí, že si vybere jednu z nás dvou.
Protože ta holka v Šandígaru utekla?
A ta, kterou si už vybral, ho odmítla?
Můžu ti něco řct, Mandžu?
- Už začínám být docela naštvaná. - Já taky.
- Ale jedno mi řekněte. - Ano?
- Tolik hned na první schůzce? - Proč ne? Jsem voják. Umím žít.
Umím umírat. A taky umím milovat.
Opravdu? Tak půjdeme?
Půjdeme? Kam?
Pít víno. Žít a umírat.
- A? - Plukovníku, jak se máte?
Důstojníku, došla naděje, došel alkohol.
Situace je zlá.
Plukovníku, o naději nic nevím.
Ale máme tu alkohol, máme krásu, všechno tu máme!
Děkuji, vojáku.
Zdám se vám mladý? Už mám dvě dcery.
Ale po pár skleničkách vám budu připadat ještě mladší.
Tak co jste nám to přinesl za víno?
Pane, na tohle ještě náš šéf nepřišel.
Je výborné, tak ho, prosím, vypijte.
Teďy, pane Singhu.
Singh? Musím vás opravit. Nejsem Singh, jsem Dubej.
Turban, a nejste Singh? Tak proč ten oděv?
Protože má matka byla Sikh. a můj otec byl z Bíharu.
A já jsem Ramdžaran Dubej.
Otcovo jméno a matčina pýcha.
A já chudák v tom zůstal viset.
Dubeji, je to výborné.
- Nechcete si zakouřit? - Cigarety jsou pro děti.
- My si dáme něco lepšího. - Jasně, jasně.
Kolik lidí pracuje na vašem letišti?
Skoro půlka z nich občas pracuje.
- Dobře řečeno. - Řekněte mi,
- kdyby ste něco potřebovali. - Děkuji.
Myslím, že mám vše, co si můžu přát.
Na zdraví.
Amore mio...
Side, jak ses rozhodl?
- O čem? - Můžeš si vybrat jenom jednu.
To by nemělo být tak těžké. Můžeš klidně losovat.
Prosim, pozor. Podává se večeře. Cestujiciletu T3357nechť'se...
Nedáme si napřed jídlo a pak budeme losovat?
- Já si ještě zakouřm. - Dej si dvě, jestli chceš.
Panebože, to je hrůza.
- Já nemám hlad. - Farah, už je devět.
Já vím, a co má být?
Ať je 10, 11, 12 nebo 13.
Jen jdi, Rahúle. A dobře se najez.
Jít? Kam?
Do New Yorku. Máš let z Dillí.
Leť si zpátky k rodičům a dobře se bav.
Farah, poletíme spolu.
Rahúle, my nikam nepoletíme. A nic s tím nenaděláš.
Farah, jsem tady, nebo ne?
Otec se k tobě dostane jen přes mou mrtvolu.
Rahúle, táta překročí klidně hromadu mrtvol.
Ať si překračuje, co chce.
Farah, pojd se najíst. Všichni mají hlad.
Já nemám hlad.
Tak dobře, nikdo nebudeme jíst.
- Mám nápad. - Otrávil se snad tvůj brácha
- v téhle situaci? - Ne, otec tý holky.
Rišábe, to stačí.
Nezlob se na mě, má milovaná
Jen úsměv stači, abych chtěl zas žit
Dáme si
Dáme si něco sladkého
Nezlob se na mě, má milovaná
Jen úsměv stači, abych chtěl zas žit
Dáme si
Dáme si něco sladkého
Láskaje božidar
Bez lásky nemůže nikdo žit
Jen krátká ch vile lásky je nad celý dlouhý život
Srdce tu cestu nemůže ujit samo
A tak tě prosim, nenech mě čekat
Snad už to brzy pochopiš
Dáme si
Dáme si něco sladkého
Všichni to citi. Vzduch je nabitý láskou
Zasáhne každého. všichni sejimuseji vzdát
Tvá tvářje ze všech nejkrásnějši
Každý se do nimusizamilovat
Dáme si
Dáme si něco sladkého
Dáme si
Dáme si něco sladkého
To jsou nohy!
Zdravím, krásná dámo.
Já jsem Abhay Singh Foda, rád vás poznávám.
Mohu? Smím?
Je tady volno?
Ano, je tu volno.
A když sis sem sedl, tak taky dlouho bude.
Kam jdete? Zlomila jste mi srdce.
A signál tady taky není. Zatraceně.
Suníle.
Ty fotky nejsou pro tebe.
Suníle.
Neměla jsi je vidět. Nikdy.
Vážně není nutné,
abys věděla všechno, co si myslím a co dělám.
Přestal jsi mě někdy milovat?
Co na tom záleží?
Suníle.
I dnes to chceš všechno držet v sobě?
Jako vždycky?
Ale já jsem vážně dojatá.
A mrzí mě moje vina na našich problémech.
Konečně jsem to řekla.
Možná už to nikdy nedokážu říct znova.
Jdeš si ven zakouřit, vid?
Kdyby Nitika nespala, šla bych s tebou.
Uděláš pro mě něco? Přineseš mi nedopalek?
Proč?
Tenhle, když jsme se poprvé setkali.
Pamatuješ, jak jsem bojovala proti tvému kouření?
Pamatuješ.
Tuhle sis dal po svatební noci.
A tuhle během líbánek. Před amsterdamským letištěm.
Tuhle, když jsem byla těhotná.
Tuhle, když se narodila Nitika.
A...
Potom už se nic nestalo.
Ale dnes se něco stalo.
Dnes se něco stalo.
Cože? Ty dvě jsou pořád tady?
Myslim, že s Indi to jde z kopce.
Slečno Jenni...
My čekáme.
Už jsem se rozhodl.
Slyšela jste něco?
Ano.
- Co? - Jako...
když bije srdce.
Znělo to jako výbuch bomby.
Díky za kompliment.
A já za milý večer.
Cokoliv, pro krásnou dámu.
Ale tomu večeru ještě něco chybí.
Co mu chybí?
Třeba jste mě neodvezl domů.
A...
nerozloučil se se mnou. A...
A?
A...
Žádný strach, milá Šandžal.
Tuhle kótu brzy dobudeme.
Nějaké pochyby?
Žádné.
Jsem zamilovaný.
- Zamiloval jsem se. - Do koho?
Do všeho. Do sebe. Začal jsem všechno milovat.
Ganganagar, tohle letiště. A obzvlášť vás dvě.
Miluju vás obě. A mé rozhodnutí je:
Vrátím se do Itálie a pošlu vám letenky.
Postarám se o ubytování a najdu vám práci.
To zní dobře.
A jedna z vás se stane mou milovanou ženou.
A ta druhá bude mou milovanou švagrovou.
- To budu já. - To budu já.
- Promiň. - To nic!
Pochopil jsem to.
Ale co jsem vám slíbil,
to taky splním. Grazie.
Vezmi si Anitu. Je o rok starší než já.
A oba mi můžete najít manžela v Itáli.
Švagříčku.
Plukovníku,
chci vám něco řct.
Rozkazujte.
Prosím, promluvte si s Dannym.
Slečno Šandžal.
Voják cvičí střelbu jen do terčů.
Mám s ním promluvit já?
Danny není ani statečný ani vytrvalý.
Vojáci jako on často utíkají z boje.
To se teď nestane.
Protože s ním nebudete mluvit voják,
ale jako matka.
Slečno Jenni, nikdy jsem se necítil tak spirituálně,
jako když jsem s vámi.
- Prozkoumáme to trochu. - Opravdu?
I tenhle už jednu našel. A já pořád nemám signál.
Zatraceně. Haló? Matadin? Haló?
Dubeji, co se děje?
Ráno tam ležel.
Teď tam leží. Co mu je?
Šéfe, když letadlo opravuje Pandej, asi to vzdal a šel si lehnout.
No jo, Pandej.
- Co ty tu děláš? - Mám službu.
Vážně?
- Viděl jsi ho vzhůru? - Ne, pane.
- Viděl on vzhůru tebe? - No, pane...
Co za službu to vlastně máš? Běž si po svých.
- Co to zaměstnáváš za lidi? - Šéfe, toho jste přijal vy.
A kdo potom přijal mě?
Mrkni se, jestli je mrtvej nebo živej.
Ten člověk, co u něj stojí, vypadá dost nebezpečně.
Aby nám nepašoval mrtvolu.
Šéfe, to si musíme promyslet.
Neproberem si to nad kávou?
Dubeji, co to povídáš?
- Já, a kafe? - Pardon, šéfe, mluvil jsem o sobě.
- Mozek mi začne pracovat. - Prosím, posadte se.
Gúle, vy jste ještě tady?
Co mám dělat,
- když mě nikam nepustíte? - Kávu, prosím.
- Požehnáni budiž ctihodní. - Mír s tebou.
Jak jsem říkal.
Každá žena by se měla vdát, ale ne každý muž oženit.
Proč?
Podívejte se na ně.
Jedna věc je stejná, ať jste ženatý nebo rozvedený.
Lítost.
A litujete před sňatkem, nebo potom?
Proč si myslíte, že něčeho lituju?
Jste ženatý, nebo rozvedený?
Nemůžete být přece najednou obojí
Tohle je tajemství. Já se zamiloval.
Takže to nebyla promarněná noc.
Víte, ta, kterou miluju,
když se dívám na jejího manžela,
tak byste nelitoval ani svatby ani rozvodu.
Nemám pravdu, Dubeji?
Vy se smějete?
Kdybyste tak znal můj přběh.
Tak proč mi svůj přběh nepovíte?
Je možné, že základem mé příští knihy bude váš přběh.
Když budu já ve vašem přběhu, tak vy budete v tom mém.
Když vás vidím, tak se ujišťuji, že být svobodný je snadné.
Je to snadné. Ty osamocené noci se dají přežít.
Ale dost o mně, pane Cháne. Povězte mi o sobě.
Proč se pořád tak zlobíte?
Hádali jsme se a nadávali si.
Použili jsme všechny nadávky, co zná angličtina i hindština.
Ale stejně nevím, proč jsme se brali.
A nevím, proč se teď rozvádíme.
Byli jsme blázni, že jsme se brali.
A jsme ještě větší blázni, že se rozcházíme.
Řekli jsme si toho tolik,
že už nemůžeme zůstat ani přáteli.
Cítím se špatně.
Nevím, co se stalo.
Co se pokazilo?
My jsme se pokazili. Je to v nás.
Gulab má pravdu ze svého pohledu. A já mám pravdu ze svého.
Ale společně nám to prostě nefunguje.
Pořád doufám, že jednou to bude zas takové, jaké to bylo dřv.
Ale jak?
Pane Cháne, tohle není román, to je pravda.
Kdyby záleželo na mně, nikdy bych rozvod nechtěl.
Opravdu ji miluji.
Všechnu tu lásku vypsal do svých románů.
Mně nikdy nic neřekl.
Nemyslíte, že to je problém nás mužů?
Nedokážeme o tom mluvit.
Pojďke mně
Pojďke mně bliž
Pojďke mně
Už nemohu být v noci sama
Chci si s tebou povidat
Chci utišit své srdce 1135. 140
- Ano, Ravi? - Kdejsi?
V Ganganagaru, náš let má zpožděni.
- A to mi nemůžeš aspoň za volat? - Co chceš?
Buď zticha. Radžno, jestli chceš zůstat se mnou,
měla bys dát výpověd.
Dobře vim, že spiš s kapitánem Gillem.
Jsi nechutný.
Už to dál nesnesu.
Nedokážu s nim zůstat, ani odejit.
Za volám mu hned teď.
- Ano? - Ravi, potom přijedu domů.
A výpověd nedám.
Jsem těhotná, a to dítě není tvoje.
To dítě budu mít bez tebe.
A dům, v kterém bydlíš, patří mému otci, ne tobě.
Takže chci, aby ses vystěhoval, okamžitě.
Cigaretu?
- Ne. - Promiň.
- Můžu ti něco řct, Saífe? - Ano?
Dneska mám všechno, ale nemám nic.
A já nemám to, co jsem měl.
Co?
Tajemství. Skryté tady.
Teď už víš všechno.
Víš, Saífe...
Jednu věc jsem chtěla, aby se mi nikdy nestala.
- Manželství? - Ne.
Ty taky.
Rozvod.
Nikdy jsem nechtěla, aby došlo k rozvodu.
Tak to nedělej.
A jak? To není možné.
A co by chtěl Gúl?
Já nevím.
- Jak to myslíš, že to nevíš? - Neptala jsem se.
A taky se nezeptám.
Proč?
Nevím, co by mi odpověděl.
Bojím se zeptat.
Oba jsme zticha,
už o ničem nemluvíme.
Běž dovnitř a promluv si s Gúlem.
Tak, jako teď se mnou.
- Ale ty jsi můj přtel. - Tak se musíš spřátelit s Gúlem,
a všechno bude v pořádku.
Ne, Saífe. Není to tak jednoduché.
On tě miluje.
Opravdu tě miluje.
Jsi blázen. Ale milý. 1 135. 189
- Jo, jo. - Díky za starost.
I ty Gúla miluješ, nebo ne?
Myslím, že ne.
Já vím, že ano.
A pokud jde o Gúl Chána...
- Mluvil jsem s ním přes hodinu. - Cože?
A jestli mám pravdu, tak nikdy nepřestanu pít. Slibuju.
Kéžbys měl pravdu.
A poslyš, nech toho pití.
Tahle láhev je mnohem přjemnější než můj život.
- Suníle. - Ano?
Za ta léta jsem na to často myslela.
Jaké by to bylo, kdybychom zůstali spolu?
Kdyby.
Ale to se nikdy nedozvíme.
Nikdy se to nedozvíme.
A také jsme spolu zažili pár hezkých chvil.
Ne pár, zažili jsme jich spolu hodně.
A teď se scházíme jednou ročně s Nitikou.
Chci ti něco řct.
Poslouchám, Vibho.
Těšila jsem se každý rok, až přijedeš.
Chtěla jsem tě vidět, pokaždé.
Řkala jsem si, že se její otec nevrací kvůli Nitice,
ale kvůli mně.
Ano, já vím, že to tak nebylo,
ale namlouvala jsem si to.
Kolik toho o mně víš?
Skoro všechno.
Myslíš, že bych dělal něco,
nebo dělám,
nebo budu dělat,
co bych si nepřál?
Vibho, tvé problémy s majetkem,
tvá víza, tvůj byznys v Londýně.
Stál jsem při tobě, nebo ne?
To stál, vždycky. Já vím.
Vážím si toho. Vždycky jsme si toho vážila.
A ty jsi zas stála při mně.
Při mé operaci.
Při smrti mých rodičů.
A před třemi lety. Když jsi měl zlomené srdce.
Ten tvůj velký rozchod s mou nejlepší kamarádkou Ruči?
Proč jsme se rozešli?
Já nevím.
Nejspíš jsme byli blázni.
Ta tvoje americká přtelkyně bydlí u tebe?
Ne, už ne.
Rozešli jsme se.
To je mi líto.
Je to legrační.
Život je tak divný.
Divný? Moc divný.
Vibho...
Dnes se mi odsud vůbec nechce odletět.
Kdybychom tu tak mohli zůstat navždy.
Je mi s tebou dobře, Suníle.
Co se děje? Co tu děláš?
Snažím se naposledy tě zastavit.
Gúle, udělali jsme hodně chyb.
Ale nemyslíš, že teď uděláme tu největší chybu v životě?
Já myslel, že největší chybu v životě jsem udělal před třemi roky.
Tohle přejdu. Musela bych ti řct něco ošklivého.
Gúle, chci se tě na něco zeptat.
Teď strávíš zbytek života beze mě,
ale napadlo tě aspoň jednou,
že bychom spolu mohli zůstat dokonce i teď?
Mám nějaký důvod si to myslet?
Gúle, já nechci, aby se mé manželství rozpadlo.
Nechci se rozvést.
To neřkej, Gulab. Prosím, ne.
Řekni mi jednu věc, Gúle.
Miloval jsi mě vůbec?
- Teď s tím začneš? - Gúle, miloval jsi mě vůbec?
Řekni mi to, Gúle. Jsem tvá žena.
Tím neztratíš svou důstojnost.
Ne.
Takhle to není, Gulab.
Vždycky jsem tě miloval.
- Cože? - Ano.
Ano, co?
Ano co, Gúle?
Miluji tě.
Nikdy jsi neměl pocit, že bys mi to měl řct?
- Ano, Gúle? - Ne.
Proč jsi mi nemohl řct, že mě miluješ?
Chyba.
Šéfe, myslím, že teď budete potřebovat tohle.
Co bude dál?
Letadlo je připravené, šéfe. Mám to oznámit?
Řekni jim to.
Prosim, pozor. Žádáme cestujiciletu T3357 do Dilli,
aby nastoupili do letadla. Děkuji.
Tohle se stalo mýmu bráchovi taky. Jenže v hotelu, a tohle je letiště.
- Mám další nápad. - Už ne.
Už nechci nic slyšet. Už nechci nic slyšet.
Dobře, tak já tady zůstanu sedět taky.
Rahúle, prosím tě, pochop mě.
Nemůžu jet s tebou. Nemůžu se ukázat tátovi.
Zabije mě. Zabije mě.
Toto je posledni výzva pro cestujici letu T3357.
Všichni cestujici se, prosim, Dostavi k nástupu do letadla. Děkuji.
Ty už se mnou opravdu nechceš mluvit?
Ne, nikdy.
- Promiň mi to, Danny. - Na to je pozdě, Mino.
Ale tohle byla poslední výzva k nástupu.
- Tak si jdi. - Proč nechceš jít se mnou?
- Ne, nikam nejdu. - A co naše líbánky?
Ty teď nejspíš skončí před soudem.
Ty myslíš rozvod?
Ne, svatbu otce s tetou Šandžal.
Co? Jaká svatba?
Ano. Budou se brát, a já jsem jim dal svolení.
Danny. Ty...
Když jsi jim dal svolení, tak jim ho dám já taky.
Co chceš ty, to chci i já.
Jsi přece můj manžel, nebo ne?
Rozmysli si to ještě.
Kdo by to byl řekl?
Podívej se na mě. Já jsem tvoje Mina. Minuška...
No tohle, slečno Šandžal.
Dokázala jste z osla udělat lva.
Ale co jste to zašeptala do oslova ucha?
Nic jsem neslyšel.
Promiňte, plukovníku. Tajná informace.
Opravdu?
No, když to řkáte vy.
Hele, Farah...
- Rišabe, kde je Farah? - Jak to mám vědět?
Rychle.
Pojd, Radž. Letadlo startuje za půl hodiny.
Staruje kam?
Kam mám teď jít?
Nemám, kam bych šla.
Kéž by to letadlo nikdy neodstartovalo.
Radž, nebud dětinská.
Všechno se vyřeší. Můžeme se vzít.
V čem je problém?
Máš dvě děti.
Jak můžeš zapomenout na ně a na Nišu?
Bylo by to hrozné.
Radž, mezi Nišou a mnou už nic není. Je po všem.
- Jednoho dne to tak třeba bude i mezi námi. - Radž?
Co si pak počnu?
Pro muže je to tak jednoduché, co?
Je po všem.
Cože? Radž, co to povídáš?
- Teď s tebou nechci mluvit. - Promiňte, kapitáne.
- Ano? - Pan Chán s vámi chce mluvit.
Chán? Co ten zase chce?
Mají nějaký problém, pane.
- Dobře, že hned přijdu. - Ano, pane.
Radž, ty...
Jen ty a já. A nikdo jiný. Jenom my dva.
My to zvládneme.
Přijd brzy. Už na tebe čekám.
Já to slyšel.
Hodně štěstí.
A, prcku, moc maminku nezlob.
Vždycky tu budu pro tebe. Chtěl jsem řct...
Haló, Nišo? To jsem já. Ano, startujeme za 20 minut.
Děti už spí? Dobře.
Nišo, jdeš zítra do kanceláře?
Co kdyby sis vzala volno? Myslím na pár dní.
Zajedeme si do Misúru, jako za starých časů.
Trochu si užijeme.
Ano, samozřejmě že budu řdit.
Taky tě miluju.
Měj se, ahoj.
Jsem špatný člověk?
Ne, tohle se stává. Přece takový je život.
Ale přsahám bohu, teď už nikdy. Nikdy.
Pojdte.
- Co se děje? - Já nechci jít.
- Nitiko, nezlob. - Počkej.
Co se stalo, zlato? Srdíčko?
Pojd, posad se.
Co se stalo? Co bys chtěla?
Chci bratra, sestru a vás oba.
Spolu. Jako správná rodina.
A nevadí, když budu bydlet v Londýně?
Mami.
A nevadí, když pojedu do Ameriky s tatínkem?
A pak všichni tři pojedeme do Disneylandu.
Ano, pane Cháne?
Kapitáne, moc mě to mrzí, ale letadlo nemůže odletět.
Cože? Jak to? Co zase máte?
Farah se ztratila.
Výzva pro slečnu Farah.
- Farah, kdejsi? - Prosime slečnu Farah,
aby se okamžitě dosta vila k odletu.
Prosíme slečnu Farah, aby se okamžitě dostavila k odletu.
Farah, kde jsi?
Farah, ukaž se.
Přišlajsi ke mně
Usmála ses na mě
Přišla jsi ke mně
Usmála ses na mě
Ukázalas mi nový svět
Přišla jsi ke mně
Usmála ses na mě
Ukázalas mi nový svět
Mé srdce to vi
Ahoj.
Ahoj, krasavice.
Ahoj.
Znova ne, prosím. Jednou to stačilo.
Mimochodem, co se stalo?
Prosím, promluvte si s mým otcem. On mě zabije.
- Nezmlátí mě taky? - Ne. On je váš velký fanoušek.
Subaši, podej mi telefon.
- Číslo, prosím. - 01 1 326 7386.
- Haló? - To je pan Azhar?
- Ano, u telefonu. - Tady je Shahrukh Khan.
Shahrukh. Jaký Shahrukh?
Jaký? Ten Shahrukh, co řekl, "Mi- mi- miluji tě, Kiran".
- Z Ganganagarského letiště. - Shahrukh Khan?
V Ganganagaru, teď na letišti.
To je přece Shahrukh Khan...
Na Ganganagarském letišti, to snad není možné.
- Farah je vaše dcera, že? - Ano.
- Je tu se mnou. - Jistě. - Moc se na ni zlobite?
To si nesmíte myslet, pane Shahrukh.
- Zlobite se na ni. - Je to má dcera.
Je to vaše dcera. Ale pro lásku člověk někdy musi lhát.
- Jistě. Když to řikáte. - Farah se teď vrátidomů s Rahúlem.
Rahúl? Ano, jistě, bude jako můj vlastní. Žádný problém.
- Nebojte se. Přivedu Farah s sebou. - Jistě, jistě, jak si přejete.
Můžu si promluvit s Farah? Když dovolíte?
Samozřejmě.
Je to vaše dcera. Prosím.
Haló? Ano, tati, opravdu, Shahrukh Khan.
Já vím, hlavně se brzy vrať.
Ano, tati. Rahúl přijede se mnou.
Ano, přived ho s sebou. Zavolám jeho rodičům, ano?
- Ano, tati. - Mám tě rád. Nashle.
Shahrukh Khan, slyšela jsi to? Je bláznivá, ale šikovná holka.
Tak, dělá to 425 rupií.
- Dobrý den, pánové. - Dobrý.
Jak jste našel takový signál? Kdo je váš operátor?
Airtel.
Páni.
Ještě dnes změním všechny telefony.
Dobře.
Pane, můžete taky zavolat mému budoucímu tchánovi?
Ano, co mu mám řct?
Jen že mi slepice utekla, ale ať neruší svatbu.
- Vy si berete slepici? - Ne, je takové rčení.
Jaké rčení?
Muž, který nezvládne slepici, nezvládne ani manželku.
Potom.
Pane Khan, mockrát vám děkuji.
Po dlouhé době jsem se pořádně vyspal.
Na tomhle letišti je něco zvláštního. Příště se přijdu vyspat zase k vám.
Proto tady taky dělám.
Vážně, opravdu tady je něco ve vzduchu.
Dobře. Mějte se hezky.
Zapomněl jsem se vás zeptat. Pro koho to všechno dělám?
Pro něj.
Proč?
- Teďy, je milý. - Ne, pro něj.
- Dobrý den. - Dobrý.
- Rád vás poznávám. Jak se jmenujete? - Rahúl.
- Už jste o mně asi slyšel. - Vlastně nikdy.
Pojdte. Letadlo nečeká.
- Pane Shahrukh? - Ano?
Mohli bychom se vyfotit?
Tak pojdte.
Pojdte blíž.
Ještě blíž.
- Tak co? - Pojdte sem všichni.
- Dáme si - Tak dobře.
Dáme si něco sladkého
Tak to byl přiběh toho dne. Někdo mluvil o lásce,
jiný si na ni stěžoval, dalši se dali dohromady.
Taky se někdo pohádal. Nikdo nevi, co s nimi bylo dál.
Ale toho dne to bylo, jako by se zasta vil čas.
Život jim dal šanci potkat svou lásku.
Neříkal jsem vám to? Tady najde lásku každý.
No, skoro každý.
- Damrú, chytil jsi tu slepici? - Slepici ano, ale holka mi utekla.
- Na tomhle letišti nic nefunguje. - Nalejte mi panáka !